Tidigare i The Vampire Diaries...
Jag har levt gömd i hundra år men måste få träffa henne.
Elena är en kopia av Katherine.
Du har ingen aning om framtiden som jag har planerat för oss. Du, jag och Damon.
Vår kärlek för Katherine var inte äkta.
Katherine tvingade mig aldrig. Jag visste allting. Det var äkta för mig.
Jag ska få tillbaka henne. Berätta hur man kommer in i graven.
-Grimoaren. -Var är den?
Kolla Jonathan Gilberts dagbok.
-Får jag låna din förfaders dagbok? -Jag gav den till min historialärare.
Grimoaren var Emilys eller hur?
Är det vad du behöver för att upphäva förtrollningen? Jag hjälper dig.
Jag sa till Damon att jag skulle hjälpa honom att få ut Katherine, men jag ljög.
-Jag kan inte låta honom göra det. -Gör inte det då. Jag hjälper dig.
Snälla hjälp oss!
Min man är skadad. Snälla hjälp honom.
Vad gör ni här ute mitt i natten? Det är inte säkert.
Nej, sir. Det är inte säkert.
Och så gör man.
-Vad händer med kropparna? -Jag tar in dem i skogen,
och sen avslutar djuren jobbet.
Är du säker på att du är redo för det här?
Jag är redo. Jag vill att du förvandlar mig.
Tids nog.
Kyss mig.
Du borde få provsmaka.
-Jag är ledsen. -Var inte det. Snart kan du inte få nog.
God morgon.
Jag skulle kunna vänja mig vid det här.
-Upp och hoppa era sömntutor. -Damon! Snälla!
-Var inte så snuskiga. -Seriöst, stick härifrån!
Om jag ser något jag inte sett förut, så slänger jag en dollar på det.
Vi har viktiga saker att diskutera. Måste vi göra det nu?
Vi har mycket att göra nu när vi är vänner och jobbar mot ett gemensamt mål.
Så för att öppna graven, måste vi hitta dagboken
och få tag i Grimoaren så att vi får tag i formlen.
För det första, eftersom du är Elena Gilbert, så har du dagboksplikt.
Sen när hjälper jag till?
Stefan hjälper ju till och du befinner dig, i hans säng.
Du behöver inte göra något du inte vill.
-Jag letar efter den idag. -Bra.
Hur vet vi att den här dagboken berättar var Grimoaren är?
Ska vi verkligen lita på den här vampyren?
I brist på andra val.
-Vad är en Grimoar egentligen? -Det är en häxas kokbok.
Varje förtrollning som en häxa gör är unik så varje häxa skriver ner sitt arbete.
Ja, en kokbok.
Vad gör vi med våran mystiska vampyr?
Dumskallen jobbade tydligen inte ensam, så den som är där ute vet vilka vi är.
Och jag tycker inte om den nackdelen, så...Kom igen.
Ni vet, jag gillar verkligen den här lagspels grejen. Det låter ganska bra.
Förstör det inte.
Han har...
Visst ja.
Nej, kom här.
Vi borde inte...
-Vad gör du? Sluta. -Tvinga mig.
Ja?
Ursäkta mig, miss Katherine. Miss Pearl är här för att se er.
Jag kommer snart ner. Be henne att vänta är du snäll.
Tack ska du ha, Emily.
Det roliga är över.
-Trevligt att träffa dig, Pearl. -Vi kan kanske prata utomhus.
Emily, vill du vara så snäll och säga till mr Salvatore att jag har gått ut?
-Vilken av dem. -Båda två.
Hur länge planerar du att stanna hos familjen Salvatore?
Folk pratar, Katherine.
Att du håller på med båda bröderna hjälper inte situationen.
Familjen Salvatore har varit snälla nog att ta hand om mig.
Så vitt alla vet är jag ett föräldralöst barn från Atlanta,
-som förlorade sina föräldrar i en brand. -En eld du tände, utan tvekan.
Älskling, snälla var försiktig.
Ärade Fell kom förbi apoteket igår med det här elixiret.
Hon bad att det skulle säljas billigt.
-Jag förstår inte. -Prova det.
-Vad i helvete? -Järnört.
Varför finns det...De vet.
De försöker hitta oss och de börjar bli listiga.
Intar stadsborna järnört? Det är olägligt.
-Det är kanske dags för oss att ge oss av. -Nej. Jag gillar det här stället.
-Jag vill inte resa riktigt än. -Kan vi gå, mamma?
Är något fel?
Hej, det är jag igen. Anna. Fotbollstjejen och Foosball mästare.
Jag är på Grillen senare, om du vill, du vet, ha en returmatch, eller något.
-Vem ringer du? -Jeremy Gilbert.
Du tycker inte om honom, eller?
Jag behöver honom för en sak. Kom över det.
-Du måste sluta göra så. -Jag vet, men jag glömmer.
Du är ny. Du fattar det snart.
-Hittade du Gilberts dagbok? -Ser det här ut som Gilberts dagbok?
Tja, den är gammal och möglig, och hur ska jag kunna se skillnad på dem?
Jag vet inte, jag trodde att du hade blivit lite uppmärksam sedan vi träffades.
Du behöver inte prata så nedlåtande till mig. Jag är inte dum.
Här. Drick. Jag vill inte att du är svag runt häxan.
Hon känner av dig om du är svag.
När kan vi jaga igen? Det smakar gammalt. Jag vill ha färskt blod.
När vi har öppnat graven, kan du döda vem du vill.
Just nu håller du dig fokuserad på Bonnie,
medan jag försöker få tillbaka dagboken från Jeremys lärare.
Varför valde du mig?
Jag behövde någon på plats som kunde vara mina ögon och öron.
En småstads bartender passade.
Det finns många bartendrar att välja mellan.
-Varför jag? -Du var ledsen då.
Du saknade mening. Du behövde mig.
Tror du att Damon tror på oss? Att vi försöker hjälpa honom?
Jag tror inte Damon vet vad han ska tro. Förtroende är inte naturligt för honom.
Du vet...
Jag tror verkligen att Damon tror att han har gjort allt för kärleken.
Det är sjukt, men ganska sorgligt.
Det finns andra sätt att få det du vill ha. Du behöver inte döda folk.
Damon tar ingen hänsyn till mänskigt liv. Han gillar att göra andra illa.
I 145 år.
Varje gång jag har blivit mindre vaksam och släppt tillbaka Damon i mitt liv,
har han gjort något som fick mig att ångra det.
Jag ska inte göra det misstaget igen.
Vad tror du kommer hända om graven öppnas och Damon får tillbaka Katherine?
Jag tror att vad än Damon lovar så kommer många människor att dö.
Det är Jonathan Gilbert.
Vad är det här?
Vad håller ni på med?
Går igenom lite grejer och känner oss känslosamma.
Pappa hade en dagbok från förr i tiden. Jag tänkte gräva fram den.
-Jonathan Gilberts dagbok? -Ja, vad vet du om den?
Jag skrev precis en historiauppsats om den.
-Var är den nu? -Jag gav den till mr Saltzman.
Jag träffade Barnett och Giuseppe förut.
Jag såg skepsisen i deras ögon när jag visade kompassen.
Ska vi tro att den kan spåra dem?
-Vad är det, magi? -Det är vetenskap.
-Jag tror det när jag ser det. -Jag har tänkt på idén om kyrkan.
Jag tror det kan fungera.
Ursäkta mig, far. Jag visste inte att du hade gäster.
Jag kommer tillbaka. Förlåt mig, mr Gilbert, mr Lockwood.
-Har du berättat för dem? -Inte än.
-Vi behöver alla män vi kan få. -Jag ska berätta för dem.
Ni kan lita på båda mina söner.
Hallå?
Är det någon där?
Du borde inte ha gjort så.
Slå dig ner.
Vad är det här, tryckluft? Har du gjort den själv?
Vem är du?
Jag ska inte göra illa dig, så länge du inte försöker med det där igen.
Nu...
-Vem är du? -Jag är en lärare.
-Ska vi göra det här den svåra vägen? -Jag är även en historiker.
Och när jag forskade i Virginia upptäckte jag lite saker om er stad.
Så du dyker upp som Van Helsing. Kom igen. Berätta sanningen.
Min fru var en parapsykologist.
Hon ägnade sitt liv åt att undersöka övernaturlig aktivitet här omkring.
Det var hennes jobb som ledde mig hit.
-Var är din fru? -Död. En vampyr dödade henne.
-Var är Gilberts dagbok? -Vad ska du göra med den?
-Var är den? -På mitt skrivbord.
-Nej, det är den inte. -Den var på mitt skrivbord.
-Hittar du något? -Inte än. Det är bara en massa tjatter.
-Några människor borde inte föra dagbok. -Jag trodde att Gilbert var smart.
-Har inte du en dejt? -Jo. Önska mig lycka till.
Jag såg henne idag igen.
Den vackraste kvinnan i stan, med ett lika vackert namn. Pearl.
-Har du tänkt något mer på vad jag sa? -Vi reser snart, Pearl. Jag lovar.
-Jag måste ta hand om lite saker först. -Du ska förvandla båda två, eller hur?
-Snälla Katherine. Var försiktig. -Jag lovar att alla är säkra.
Mr Gilbert kommer. Snabbt, dina kinder. Helt perfekt rosiga.
-Miss Pearl, får jag tala med er en stund? -Ja, mr Gilbert.
Jag väntar fortfarande på att du ska förklara kometen på himlen.
Din mor har en beundrare.
Som ättlingar till de grundande familjerna,
-vill de veta att de kan lita på er. -Det är klart de kan. Finns det tvivel?
Jag är inte säker på att din bror Damon förstår vikten av den här uppgiften.
Damon lämnade alliansen av ren prinsipsak.
Det var hans val och borde vara respekterat.
Du får förlåta mig om jag har problem med att respektera en desertör.
-Jag bad aldrig om din respekt. -Bra för dig, Damon.
För allt jag har är besvikelse.
-Du sa att staden har problem? -Det har varit för många dödsfall.
Det är dags vi stoppar de här mördarna.
-Mördare? Vad pratar du om? -Vi lever omkring demoner.
Du är kryptisk, far. Varför säger du inte bara ordet?
Vampyrer. De existerar.
Och de lever mitt ibland oss, men vi har en plan för att döda dem.
Och ni ska hjälpa oss.
Min pappa godkände aldrig någon jag dejtade,
vilket fick mig att vilja ha dem ännu mer.
-Du då? -Det var ett fåtal killar.
Logan är inte den enda förloraren som jag har dejtat.
Hittade de honom, eller är han fortfarande försvunnen?
Han är inte försvunnen. Han är på Bahamas och jobbar på solbrännan.
Väldigt berättigad, den där. Han går sin egen väg.
Han är motbjudande. Alla är snorkiga.
-Hej Elena. -Hej, var har du varit? Vi lagar middag.
-Är Stefan med dig? -Han kommer snart.
-Hur länge har du kännt till mig? -Jag fick reda på det nyligen.
-Din bror då? -Du träffade Damon.
-Vem tror du dödade min fru? -Är du säker på att det var Damon?
Jag såg det.
Om du är här för hämnd, kommer det inte sluta bra för dig.
Jag vill bara veta vad som hände med min fru.
-Jag trodde du precis sa att Damon... -Ja.
Jag såg honom när han tömde henne på blod.
Han måste ha hört att jag kom. Han bara...försvann.
Det gjorde hennes kropp också. De hittade henne aldrig.
Damon får inte veta varför du är här. Han dödar dig utan att blinka.
-Jag kan ta hand om mig själv. -Nej, det kan du inte.
Jag kan hjälpa dig. Om du låter mig.
-Gör inte så. -Göra vad?
Du vet vad. Det steget var avsiktigt.
Ja, jag försökte avsiktligen att komma till diskbänken.
På tal om Stefan, var är han?
Han missar familjekvällen, som jag njuter oerhört mycket av.
-Är det äkta? -Är vad äkta?
Den här förnyade känslan av brödraskap.
-Kan jag lita på honom? -Ja, du kan lita på honom.
Kan jag lita på honom?
Jag bär järnört, Damon. Det kommer inte att fungera.
Jag tvingar dig inte. Jag vill bara att du svarar på min fråga.
Ärligt.
Det är klart du kan.
Du kan lita på mig, mr Salvatore. Jag skulle aldrig fuska.
Jag förlorar här borta. Igen.
Hon är duktig.
-Jag tror nästan att hon gillar honom. -Det kanske hon gör.
Hon vet att far skulle döda henne om han kände till sanningen.
Inte om vi pratar med honom och förkarar hur vi känner.
Han kan hjälpa oss att hålla henne säker.
Är du tokig? Nej, far skulle personligen köra en påle igenom henne.
-Vi kan lita på honom. -Nej, inte med det här.
Snälla, lova att du inte säger något.
Jag lovar.
Det fanns en tid då jag litade på honom över allt annat.
Förtroende skapar förtroende. Du måste ge det för att få det.
-Föreläser du för mig? -Behöver du en föreläsning?
Jag vill bara ha tillbaka henne. Jag är säker på att du förstår det.
Jag förstår att du skulle göra vad som helst för henne.
Då förstår du vad jag kommer att göra om någon kommer i min väg.
Du sa att du aldrig hade spelat det här förut.
Jag lär mig snabbt. Snabba reflexer.
-Vem undviker du? -Den här tjejen Anna.
Hon kan vara efterhängsen.
-Är hon het? -Ja, men hon kan vara konstig.
Het överträffar konstig, lita på mig.
-Han är löjligt snygg. -Han är en idiot.
Vad gör du med allt det här?
Jag trodde att det kanske fanns något om mina biologiska föräldrar.
-Har du berättat för Jeremy? -Jag ska. När tillfället är rätt.
Det är Stefan.
Nå?
-Erkänn det. Jag kan inte sjunga. -Nej, du var fantastisk.
-Kom igen, jag förstörde en Metallica låt. -Första misstaget var Metallica karaoke.
-Jag försökte i alla fall. -Kvinnan med tatueringarna älskade dig.
Tja, nästa gång ska jag visa min imitation av Pearl Jam.
-Nästa gång? -Ja.
-Vad gör dina vänner ikväll då? -Alla håller på med sina egna saker.
Caroline är hos sin pappa och Elena är med sin pojkvän.
Elena Gilbert, eller hur?
Ja, jag minns att ni brukade hänga tillsammans.
Hon är min bästa vän.
Alla mina vänner flyttade efter studenten och jag gjorde det inte.
Så vi gled liksom isär.
Elena och jag är bundna till varandra för alltid.
-Jag kan inte förställa mig något annat. -Så nära?
Hon är min syster. Jag kan dö för henne.
-Vem tog den? -Jag vet inte.
Vet ni vad, det är den där läraren. Det är något som är fel med honom.
Han vet ingenting. Någon kom åt honom innan mig.
Vem mer visste att den var där?
-Nej Damon, lämna honom ifred. -Vad är det för speciellt med det?
Jag hörde att du hittade en cool dagbok från förr i tiden.
Vem mer visade du den för?
-Ställ inte frågor, bara svara. -Du skojar, eller hur?
Berättade du för någon annan än mr Saltzman om Jonathan Gilberts dagbok?
Varför är alla så besatta av den där saken?
-Vem mer berättade du för? -Bara Anna.
Den heta, konstiga tjejen?
-Vänta, vem är Anna? -Det är vad jag vill ha reda på.
-Hur känner du henne? -Jag känner henne bara.
Hon vill att vi ska träffas på Grillen ikväll.
Perfekt. Jag kör.
Okej, jag är ensam. Ge mig alla detaljer, Bonnie. Jag dör.
Det går jättebra. Han är en riktig gentleman.
-En gentleman? -Jag vet.
Tråkig eller hur? Jag vill bara ta tag i honom och lägga mig på honom.
Varför gör du inte det då? För att jag är en fegis.
Du är en mäktig häxa. Gör dagen oförgömlig.
-Jag skickar SMS sen med fler detaljer. -Det är bäst för dig.
Var är Damon?
Han stack för att hitta Jeremys kompis, Anna och se om det fanns något där.
Ska du inte följa med honom? Om han får tag i dagboken innan oss, så...
Det spelar ingen roll.
-Vad är det? -En kopia av den.
Hur fick du tag i den?
Mr Saltzman gjorde en kopia och var snäll nog att låna mig den.
Gjorde han? Inte direkt, men jag fick tag i den.
Du klarar dig inte utan mig, eller hur?
Tja jag saknar min dagliga dos av en söt, efterhängsen tjej.
-Roligt. -Vi spelar.
Polischefen var här tidigare. Han köpte mycket järnörts-elixir.
Försökte han lägga sina händer på dig igen?
-Gör han inte alltid det? -Hon sparar sig själv åt Jonathan Gilbert.
Jag är bortom räddning. Vi vet det.
Hur kan ni vara så lugna? De kommer närmare er för varje dag.
Vi är Mystic Falls respektabla damer. Tack vare Emily kan vi gå ute på dagen.
-Ingen kommer misstänka oss. -Bara ingen människa berättar för dem.
-Jag dör hellre. -Och snart ska du det.
Mrs Fell närmar sig.
Tack Annabelle.
Här är en referens som han skrev om Emily.
Familjen Fell trodde att det skulle vara jag, och inte dem
som skyddade häxans formelbok.
Men jag var rädd att hon skulle jaga mig i livet efter detta.
De hånade min rädsla, men det var Giuseppe Salvatore som...
-Är det din pappa? -Ja.
Det var Giuseppe Salvatore som tog bort min rädsla.
Han sa att han skulle skyda formelbokens hemlighet.
Han sa att han skulle ta med det i graven.
Stefan.
-Vad gör mig den äran? -Avbröt jag ditt skrivande?
Det här är mitt oroliga sinnes tråkiga funderingar.
Ett stort sinne.
-Jag tar mina hemligheter med mig... -...till din grav.
Och vilken full grav det kommer att bli.
Nu, på tal om oroliga sinnen, vad har du på ditt?
Jag ororar mig över din plan för vampyrerna.
Och varför det?
Vi antar att alla vampyrer är lika onda som alla säger,
men tänk om det inte är sant?
Har du bevis för motsatsen? Känner du till någon vampyr?
Nej, självklart inte. Men ska vi verkligen lita på vad andra säger?
Du lärde oss alltid så annorlunda.
Stefan...De här varelserna kommer från de mörkaste delarna av helvetet.
De har förmågan att kontrollera ditt sinne, och att förföra din själ.
De är dödliga. De måste förgöras.
De som står vid dem;
de som skämmer ut sina familjer komma också att förgöras.
Jag vet var den är.
Okej, jag ger mig.
Du är stark för att vara så liten.
Jag undrade hur lång tid det skulle ta för dig att hitta mig.
Varför är inte din pappa begravd i familjegraven?
Den byggdes inte förrän långt efter att han hade dött.
Är du säker på att Grimoaren finns där?
-Så säker som jag kan vara. -Toppen.
Jag kan göra det här själv.
Och jag sa att jag skulle göra vad som helst för att hjälpa till.
-Jag vet, och jag uppskattar det, men... -Den här staden är mitt hem, Stefan.
Mina vänner och familj är här. Du är här. Jag vill inte att graven öppnas mer än du.
Jag är ledsen att du måste göra det här.
-Vad är det? -En gåva.
-Från Damon? -Från Emily, faktiskt.
-När ska du sluta oroa dig för Damon? -Jag vill ha dig för mig själv.
Precis som han vill ha mig, men det är jag som bestämmer reglerna.
-Varför det? -För att jag är bortskämd.
-Ja, det är du. -Och självisk.
Och för att jag kan göra så här.
-Vad? -Järnört.
Vad?
Katherine.
Hämta polischefen. Säg att vi har en vampyr.
-Vad? Nej. -Gör som jag säger.
Inget du känner för henne är äkta. Hon är en vampyr, Stefan. Ett monster.
Jag gav dig järnört i tron att det skulle avslöja henne.
-Hur visste du? -Din sympati för deras svåra situation.
Jag uppfostrade inte mina söner till att vara så svaga.
Polischefen, nu. Skynda dig.
Hur länge har du varit här?
Jag kom hit när kometen hunnit ungefär halvvägs.
och såg dig sabba alla chanser att öppna graven.
Hur kände du till förtrollningen?
Jag sa inte så mycket då för tiden, vilket betyder att jag hörde allt.
Så om du har varit här hela tiden, varför träffas vi först nu?
-Jag gillar att andra gör smutsjobbet. -Som Logan Fell?
Tack för det, förresten. Den lilla jäveln skjöt mig.
Logan var en idiot.
Vi gav honom lite blod när han började jaga oss med kompassen.
Jag behövde hans familjs dagbok. Jag kunde inte låta honom dö.
Vad skulle du göra med Fells dagbok?
Jag trodde att den innehöll platsen för häxans formelbok. Jag hade fel.
Enligt hennes dagbok gav Honorea Grimoaren till Jonathan Gilbert.
Och enligt den här... så gav han den till din pappa.
-Så nu ska du hjälpa mig att hitta den. -Varför skulle jag hjälpa dig?
För att både du och jag vill öppna graven.
Jag jobbar ensam
Okej, notan är Jag är bara din ikväll. Vad vill du göra?
Det här.
-Vad är fel? -Inget. Jag är ledsen.
Jag borde väntat till slutet innan jag gjorde så.
Det gjorde mig inget.
-Jag börjar bli trött. -Vill du gå?
Jag skulle säga att vi skulle ta mer kaffe,
få en koffein kick och, jag vet inte, gå ut och göra något galet.
-Som vad då? -Som vad som helst.
-Jag ska gå på toaletten. -Okej.
Vad?
Inte många tjejer kan säga att de har gjort det här.
Är det den?
Där ser man. Det här var ett intressant händelseförlopp.
Jag kan inte låta dig föra tillbaka henne. Jag är ledsen.
Det är jag också, för att jag tänkte ens en sekund att jag kunde lita på dig.
Du klarar inte av förtroenden.
Det faktum att du är här bevisar att du läste dagboken
och tänkte göra det här själv.
Så klart jag tänkte göra det själv, för jag är den enda jag kan lita på.
Det såg du till för flera år sedan, Stefan.
Men du...Du lurade mig.
Så vad ska du göra nu?
För att om du förstör den, så dödar jag henne.
Du dödar henne inte.
Jag kan göra bättre än så.
Ge mig boken, Stefan, eller så hugger jag henne i halsen.
-Och du och jag har en vampyrflickvän. -Låt henne gå först.
Boken.
Jag ger den inte till dig förrän hon står bredvid mig.
Jag litar inte på att du ger mig den.
Du gjorde precis det enda som försäkrar att jag gör det.
Sluta! Ta henne inte!
Vet du vad de gör med dig om du tycker synd om henne?
-Du dödas tillsammans med dem. -Låt mig dödas då.
Ska mitt huvud göra så här ont?
Du kommer blir bra. Det var bara en liten mängd blod.
Det har försvunnit ur kroppen imorgon.
Är du okej?
Damon hade rätt. Det här är... Det här är mitt fel.
Damon, stanna. Jag hjälper dig.
-Vi ska få tillbaka henne. -Hjälpa mig?
-Du lovade att du inte skulle berätta. -Jag trodde inte att det här skulle hända.
Du gjorde det här. Det här är ditt fel.
Jag satte min tro till min far, men Damon satte sin tro till mig
och jag förstörde det.
-Det här är mitt fel. -Du har inte gjort något fel.
Glöm inte det.
Jag ska hämta en huvudvärkstablett.
Du vet väl att du inte får stanna över natten?
-Vi ska bara umgås lite. -Det är tur för dig att jag gillar dig.
-Håll dörren öppen. -Uppfattat.
Har ni några huvudvärkstabletter?
Hej Stefan.
-Vart gick hon? -Till toaletten.
-Vart gick vem? -Han bjöd hit en vän.
Anna.
-Vad är det som händer? -Hämta Emily och håll dig gömd.
Jag ska få oss härifrån.
-Pearl! -Jonathan!
Ser du allt det här?
Staden har blivit helt tokig av att jaga demoner.
Du.
Jonathan...Snälla.
Jag ber dig.
Jag har en till här borta!
Den här vägen.
Allt ska bli bra. Du kommer få se henne igen.
Jag vet redan hur jag ska skydda dem. Jag ska skydda dem.
Översättare: Kida @ www.SWEsub.nu